Bogi - Dunakesziről
2016.11.30. 15:46
DUNAKESZI, 2016. nov. 27.
A kápolnásnyéki utolsó Istvánozásom óta több mint 2 hónap telt el. A hosszú böjt után már nagyon vágytam a Hangra , a viszontlátásra, a kimozdulásra a hétköznapok hajtásából és nem utolsósorban a találkozásra rajongótársaimmal. Egy hajnalba nyúló szalagavató bál után , kicsit fáradtan és pocsék, esős időben indultam Bcsabáról Dunakeszibe. A 200 km-nyi vonatozás alatt az esőből ugyan szikrázó napsütés lett , viszont viharos széllel betört a téli hideg is. ![](//tabani.gportal.hu/image/smiley/110224/8hit.gif)
Metsző szélben érkeztünk Dunakeszi főterére. Advent első vasárnapján először érintett meg a közelgő karácsony gondolata: a hangulatos karácsonyi vásárral, a hatalmas adventi koszorúval, az élethű betlehemi jászollal, a forralt bor illatával, az esti fényekkel. Minden együtt nagyon szép volt , de nem feledtette, hogy nagyon fázunk, és mindent felülírt az aggódás is: István nehogy megfázzon ebben a viharos, hideg szélben. Nem sokat ért, hogy a minden oldalról nyitott sátortető alá egy hősugárzót szereltek be István fellépése előtt. Ez a hősugárzó vörösen izzott és félelmetesen himbálózott a nagy szélben István feje fölött. Imádkoztunk, nehogy…..
A talpunk, kezünk, fülünk már lefagyott, közben a korábbi nagyon gyér közönség szép, tömött közönséggé gyarapodott fél 6-ra. István kedvesen mosolyogva lépett fel a színpadra, kezében pohár – valszeg meleg teával. Annyira aranyos volt , ahogy másodpercek alatt a tekintetével végigpásztázta az első sorokat, felmérte a „felhozatalt” , és konstatálta, milyen sok ismerős rajongói arc van a sorok között. Csinos volt a vastag, fekete téli dzsekijében, világos farmerjában, a nyakára tekert vastag sállal. Haja lazán, frissen mosva, de fújta ám pickosul a sarkvidéki szél. Bár Ő is fázott, de a sok kedves mosoly, olykor lírai-olykor humoros összekötő szöveg azt jelezte, István jó hangulatban van. Az adventi alkalom miatt főleg lírai számok hangzottak fel, gyönyörűen szólt a Te vagy a minden, a Fényév távolság, a Szerelem, várj stb. - de számomra most a LEGYEN ÜNNEP volt a csúcs. ![](//tabani.gportal.hu/image/smiley/110224/8love.gif) Én Magdi nénivel álltam, a hidegben összekarolva, összebújva , de érdekes módon a fellépés alatt már nem érzékeltük a hideget, a szelet. Csak ittuk a Hangot, s kortyoltuk a látványt , s mindez úgy felmelegítette a bensőnket, mint egy forró tea. ![](//tabani.gportal.hu/image/smiley/110224/8crazy.gif)
A technika itt is, most is vacakolt : időnként recsegett-ropogott, pukkant az erősítő, de István hősiesen helytállt, és gond nélkül folytatta a dalokat.
„Ennyi volt csak? Már vége?” – hallottam egy mellettem álló helyi házaspártól.
„Hááááát, sajnos, csak 30 perces műsort jelzett a plakát” – próbáltam szinte „mentegetőzni”.
„És már eltelt volna a fél óra? Olyan rövidnek tűnt, pedig reggelig hallgatnám” – mondta erre a nő.
Na, erre legszívesebben rögtön keblemre öleltem volna az idegen asszonykát…![](//tabani.gportal.hu/image/smiley/110224/8crazy.gif)
István szép szavakkal és többször szép ünnepet, boldog karácsonyt kívánt mindenkinek. Volt visszataps, ráadás, végül kedvesen integetve hagyta el a színpadot.
Kicsit várakoztunk a metsző szélben, a huzatos téren, reménykedve, ha Istvánék az autóhoz indulnak, talán 1-2 mondatra megállnak. Örültünk, amikor feltűntek Csillával, Istvánon ekkor már jó meleg usanka volt. Tényleg csak pár kedves szót váltottunk, de ez a pár perc nagyon kellett, hogy kerek legyen a világ. Magdi néni egy csak neki szóló, előre megírt kis dedikálólapot is kapott, hátoldalán kedves sorokkal az első találkozás emlékére… (A napokban volt az 5. évfordulója, hogy a Duna Plázában a dedikáláson személyesen megismerkedtek). Magdi néni örömét látva az ember szíve megint átmelegedett…![](//tabani.gportal.hu/image/smiley/110224/8love.gif)
UTÓHANG: kicsit késve érkezett a buszunk, de amikor a több mint 10 fős csapatunk felszállt, egy fiatal újságírónő - aki a programról készített feltehetően anyagot a dunakeszipost.hu számára – ránk csodálkozott: Képesek voltunk Pestről kijönni ide az adventi vásárba? Lonci azért pontosított és felvilágosította, hogy nem a vásárba, hanem konkrétan Tabáni István fellépésére érkeztünk. Hogy kikerekedett volna a szeme, ha azt is tudja, többen messziről, Bcsabáról vagy éppen Székesfehérvárról, Vértesacsáról is elindultak/-tunk Istvánozni… Loncika és páran egész úton beszélgettek a szép, fiatal újságírónővel a rajongókról, Istvánról. A buszról leszállva még egy közös csoportképet is kért rólunk, nevettük is, hogy reméljük, azért nem a tv-híradóban leszünk benne. ![](//tabani.gportal.hu/image/smiley/110224/1giggle.gif)
Pestre érve szétszóródtunk, de egy kisebb csapattal beültünk még egy levezető „afterparty”-ra , egy pohár forralt borra a központban. A lányoknak ez úton is köszönöm , hogy kitartottak velem, miattam este 10-ig, mert a vonatom csak 11 óra előtt indult Bcsabára. Hajnali fél kettőre értem haza, rövid alvás, és már be is csöngettek az első órára.
|